15. juni, 1944.
Det amerikanske militær invaderer Saipan og Nordmarianerne.
Marinesoldaterne etablerer sig på den sydvestlige kyst-
på deres vej til tage kontrol over øen.
Det japansk kontrollerede Saipan er hjem for over 20.000 indbyggere-
og forsvaret af over 30.000 veluddannede japanske soldater.
Selvom det er en af Japans strategisk mest vigtige bastioner i Stillehavet-
brød forsvaret af Saipan sammen-
under angrebet fra den over 70.000 mand stærke amerikanske krigsmaskine.
Og i den efterfølgende kamp udslettes af de fleste af de japanske forsvarere-
og de overlevende flygter til Mount Tapochau, der ligger midt på øen.
Hold jeres hoveder nede! Ned!
Samaritter!
Hjælp!
Jeg går.
Samaritter!
- Ammunition! - Vi har ikke mere!
Samaritter!
Fjendtlige fly! Bliv her!
Det gør ondt!
Hej! Naito!
Naito!
Japanerne på øen ved ikke, at deres flåde lider nederlag på havet ud for Marianerne.
Den japanske militære ledelses eneste valg er at opgive forsvaret af Saipan.
De uinformerede forsvarere fortsatte dog kampen.
I troen på deres hellige kejserlige styrkers uundgåelige sejr...
Og deres land.
Flyt jer! Skynd jer nu!
Ryd vejen!
Kør ind til siden! Flyt jer!
Undskyld, kaptajn! Kør bare videre.
Kom nu! Flyt jer! Hej! Gør plads!
For pokker, mange japsere!
I morgen ved denne tid vil lejren være overfyldt.
Om nogle få dage vil de gule aber oppe i bjergene være fortid.
De har ordre til at stoppe os uanset hvad.
De japanske soldater er barske. De giver ikke op.
Du aner ikke, hvad du taler om, korporal. Så hold dine meninger for dig selv.
Ja, sir.
For fanden! Pas på!
Slap af, korporal! Ellers tager jeg jeepen, og så kan du gå. Forstået?
Javel, sir.
AM orden?
Pis...
- Jeg skulle have stoppet. - De er bare japsere, sir. De klarer sig.
Hvad betyder det, sir?
Japanerne skatter hvert møde. De gentager sig aldrig.
Hvis du er opmærksom, kan du faktisk lære noget, mens du er her.
Hvor lærte du sproget, sir? Havde du en japansk kæreste, eller noget?
Jeg læste i Japan i to år. Jeg nåede desværre aldrig at få en kæreste.
Men det ville du garanteret gerne.
- Hold øje med vejen. - Javel sir.
De resterende tropper skal straks evakueres til Matanza.
Den 43. division under generalløjtnant Yoshitsugu Saitos kommando...
...vil sejre til sidst.
Vi vil holde vores linje til den 4. juli.
Er dette den endelige offensiv?
Sejr endelig.
Fjenden vil endelig se vores genfærd.
Kun våbenføre og raske skal sendes til Matanza.
De syge skal trække sig tilbage.
Det er alt!
Hold ham!
Hold ud!
Det gør ondt, ikke?
Med forlov...
Jeg vil ikke til Matanza.
Jeg vil blive her og tage mig af de sårede.
Det er kun passende.
Jeg kan ikke overlade dem til fjenden.
- Er du Louis? - Ja, sir.
Sid ned, kaptajn. Vi er ikke så formelle her.
Tak, sir.
- Jeg hører, du taler japansk. - Jeg kan det grundlæggende, sir.
- Hvor er du fra? - Boston, sir.
Så du har gået på et af de fine universiteter?
- Det kan man godt sige. - Det vil jeg prøve at se bort fra.
Jeg behøver din hjælp, Louis.
Jeg forstår ikke japserne. Det her Bushido og selvmordshalløj. Det er...
Det er tosset.
Det handler om stolthed. En tankegang, de har næret i århundreder.
Hvad? At slå sig selv ihjel?
Er du...
Er du bekendt med det her, sir.
Nej. Hvad er det? En form for japanske lykkeamuletter?
Nej, sir.
Deres shogi-brikker.
Deres japanske skakbrikker. Så at sige.
De ser ens ud på nær skriften indeni.
Og?
Det eneste, der adskiller dine brikker fra mine-
er den vej, de vender på brættet.
Kom til sagen, kaptajn.
Ja, sir.
I modsætning til vores skak... Tager jeg en af dine brikker-
fjerner jeg den ikke.
Jeg vender den bare om-
og bruger den imod dig. Som en del af min hær.
Hvad fanden har det med deres selvmord at gøre?
Japanerne priser loyalitet mod ens herre meget højt.
Bliver man taget til fange, forventes det, at man tjener den nye herre...
...med lige så stor loyalitet.
Hvorfor overgiver de sig så ikke bare og kæmper på vores side?
I så fald ville der være en chance for, at de kunne ende med at forråde kejseren.
Så de vælger at dø. I stedet for at risikere, at det sker.
- Ser du, sir. Japanerne... - Kaptajn! Jeg er her ikke for at spille skak.
Hvis japanerne gerne vil dø, så for min skyld gerne. Ærefuldt eller ej.
Jeg vil bare have den her pokkers krig overstået.
Er vi enige?
Fuldstændig, sir.
Lille pige...
Hun har feber.
Drik noget vand.
Fjender!
Bemand maskingeværet!
Hurtigt! Kom så!
Angrib!
Her er indgangen!
Bomb den grotte!
Nu kaster han den ind.
Glædelig jul! Nips!
Hold inde!
Dæk indgangen!
Grotten er ryddet!
Hvad finder du?
Jeg fik en!
- Afgang! - Ja, ja.
- Jeg vil have en mavemand! - Hvad er det?
Giv mig det.
Jeg har også to børn.
Kom med mig.
Vi skal hente forsyninger fra marinen.
Vil vores hær ikke gøre det?
Når offensiven er i gang, er det ikke muligt.
Marinen starter ikke en offensiv, så fortsæt med at holde forsvaret.
Vi venter på, at den kombinerede flåde generobrer øen.
Den kombinerede flåde ankommer snart.
Hvem er det?
Min underordnede.
Selv uden flådestøtte?
Vi skal kæmpe?
- Uforskammet! - Stille!
Hold din mund.
Kaptajn, jeg fortæller resten i aften.
At jeg, selv uden flådestøtte, ikke frygter at dø.
Jeg vil vinde krigen.
- Det ønsker jeg også! - Nej! Du ønsker bare at dø.
Det er ikke sandt!
Det er måske nødvendigt at dø.
Men ikke unødvendige ofre.
Døden sikrer ikke vores sejr!
Vi skal dræbe flest muligt fjender for at sikre vores hærs sejr!
Glem aldrig det.
Jeg henvender mig til officerer og mænd i den kejserlige hær på Saipan.
I mere end 20 dage siden de amerikanske djævle angreb-
har officerer, mænd og civile ansatte i den kejserlige hær og flåde på denne ø-
kæmpet godt og modigt.
Jeg forventede...
...at alle ville gøre sin pligt.
Himlen har ikke givet os en mulighed.
Vi har kæmpet i fællesskab op til det nuværende tidspunkt.
Trods nederlagets bitterhed sværger vi "syv liv til at tilbagebetale vores land".
Uanset om vi angriber, eller vi bliver, er der kun døden.
I, der forstår imperiets sande værdi:
Udnyt denne mulighed til at ophøje ægte japansk mandighed.
Saipan er bølgebryderen i Stillehavet. Mine knogler vil være et bolværk.
Som det hedder i Senjinkun kampetikken:
Lid aldrig vanære og tilbyd min sjæls mod.
For kejserens evige liv og landets vel!
Banzai!
7. juli, 1944
På dagen efter general Saitos og hans fire chefers selvmord-
samledes de sørgelige rester af de japanske styrker sig ved øens vestkyst-
til et sidste angreb mod angriberne.
Men amerikanerne forblev komplet uvidende om deres bevægelser.
Hold os løbende underrettet.
Finder jeg noget, der kan interessere jer, giver jeg besked.
- Vær på tæerne. - Roger
- Mikey? Kom så. - Kommer nu, sir.
Jeg savner tøserne på Hawaii.
Åh ja, de piger er søde.
Angreb!
- Pis! Japsere overalt! - Vi har selskab! Japsere!
Angrib!
Det japanske imperium længe leve!
Søg dækning!
Få gang i radioen!
Able Victor Crow. Her er Victor Blue. Hører I os?
Victor Blue. Dette er Able Victor Crow. værsgo, over.
Dette er Victor Crow! Vi er under et japansk banzai-angreb!
Få fat i kaptajnen!
Kaptajn?
Anmoder om øjeblikkelig skydning på mit signal!
1 pind, 4 emner!
Jeg gentager! 1 pind, 4 emner!
Skyd for effekt...!
Lad os komme væk herfra!
Victor Blue. Gentag sidste transmission. Over.
Victor Blue. Gentag sidste transmission! Over.
Mike! Let røven! Vi skal ned til stranden!
Kaptajn. Det er Kravits. Det er vist blevet løbet over ende.
Lad os se, hvad der foregår.
På den 7. juli og i det, der blev kendt som "Banzai Angrebet"-
mistede over 4000 japanerne og næsten 2000 amerikanere livet inden for få timer.
To dage senere erklærede amerikanerne en total militær sejr på øen Saipan.
Hold øjnene åbne! Nogle af dem kan være i live!
Så du frygter døden?
Hvem er du?
Apropos de døde.
Horiuchi Kesamatsu.
Underkorporal.
Her. Tæt på Mount Tapochau.
Japanerne kalder det Helvedets Dal.
Det var her, general Saito og hans chefer begik selvmord foran deres mænd.
Og det gjorde de aftenen før angrebet.
- Aftenen før? - Ja, sir. Aftenen før angrebet.
De vil dø for deres gudekejser.
Og de vil gerne tage os med i købet.
De begår selvmord aftenen før, de angriber. Hvorfor dog det?
Ved at dø sådan foran deres mænd, viser de dem vejen.
De statuerer et eksempel.
Fortsæt, sergent.
Heroppe ved Marpi point. De kalder disse klipper for Banzai-klipperne.
Fordi de civile åbenbart kaster sig i døden mod klipperne i havet.
Kvinder, børn og hele familier begår selvmord, sir.
Kvinder og børn?
Hvorfor?
Det japanske militær har åbenbart fortalt dem-
at vi amerikanere er kannibaler og torturbødler.
De er skrækslagne, sir.
Japanerne er uden ledelse, og vi har knust deres hære.
Jeg siger jer, drenge. Enden er i sigte.
Gudskelov for det.
For det her må høre op lige nu!
Du har ret, oberst.
Men vi må ikke være for optimistiske. Situationen er stadig Sprængfarlig.
Jeg vi| gerne prøve at overtale dem til at overgive sig, sir.
- Vil du tale med dem? - De har ikke mere mad eller vand tilbage.
De har heller intet at tabe.
Jeg vil ikke miste så meget som bare en mand mere på det bjerg!
Du får en måned, kaptajn.
Og så blæser jeg dem alle sammen ad helvede til.
Tak, sir.
Hej! Se, der er vand!
Lev.
Du kan lige så godt fortælle fjenden, hvor vi er.
Fjenden kan måske redde barnet.
Og vi vil dø. Det duer ikke.
Vi lever kun på lånt tid. Vores eneste valg er at kæmpe.
Lad os gå.
Jeg forstår dig ikke.
Hvad er Kellangly for et navn? Du ser ikke italiensk ud.
Navajo, sir.
Articquelly. Det betyder "ballademager".
Bedstefar red med Roosevelt og "The Rough Riders" på Cuba.
Se, det er ballade.
Præcis.
Må jeg kalde dig "Ballade"?
Det gør alle andre.
Kan I høre det?
Det er sikkert en fælde.
Du bør nok ikke gå derind, sir.
Tak, sergent.
Lad os sørge for, at den lille fyr får noget hjælp, ikke?
Ja, sir.
Han har dine øjne, sergent.
Mist ham nu ikke på vejen tilbage til lejren.
Giv ham noget vand.
Hvordan gør jeg det?
Dyp din tommelfinger i din feltflaske og lad ham sutte på den. Som du gør.
Hold mund!
Skal japserne høre jer? Spred jer så, og afslut rydningen af området. Afgang!
Og tag den pokkers tingest af hovedet!
Kaptajn Oba!
I er i live.
Og det er du også.
Korporal Kitano, 135. infanteriregiment.
Jeg hedder Oba.
Korporal Kitano fører os nordpå til Mount Tapochau.
Den tætte jungle der er et perfekt skjulested.
Se her!
Hvad er der?
Her.
De pokkers yankeer. De er overalt.
Skal vi ikke holde os i bevægelse?
Vi afskærer dem her.
Men vi ved ikke, at de vil komme igennem her.
Denne sti fører til Tapochaus ryg.
Kald det intuition.
Godt, hold pause.
Har nogen noget vand?
Her. Jeg har lidt.
Menig, hvor tit skal jeg fortælle dig om at spare på vandet?
- Sergent, den var fuld i morges. - Du er sgu ubrugelig! Du kan undvære.
Får du mig slået ihjel, kommer jeg tilbage og slår dig ihjel.
Er du med -Ja, sergent.
Granat...
Granat.
Der er en til herovre, LT...
Sergent? Der er en skjult sti herovre.
Skide gule aber. Hvor dumme tror de, vi er?
Hvad venter du på?
Godt, lad os se, hvor den fører hen.
Kom så.
Hold jeres indbyrdes afstand.
Munroe? Jeg kan ikke Ii' det her.
Lad os komme væk. Fald tilbage.
Angreb!
- Sigt højt! - Dæk mig!
Pas på!
Fald tilbage!
Stands skydningen!
Du vil vel påstå, at japserne gjorde det her med vilje?
Men de forsvandt bare, sir!
Se til de sårede!
- Han er død, sergent. - Tag hans hundetegn.
Var tågen også en del af din plan?
Bare et tilfælde.
Kom ud!
Skyd ikke.
Hvem er du?
Jeg har boet på Tapochau. Jeg hedder Oshiro.
Hvor mange af jer bor her?
Jeg er ikke helt sikker... Måske omkring... 200.
2007
Vi har mad. Og medicin. Sygeplejersken fra Garapan hospitalet ved hvor.
Vi ville sulte og blive udsat for tortur i amerikanernes lejr.
Derfor er så mange civile endt her.
Løjtnant Kinbara, marineinfanteriet.
Løjtnant Nagata fra politistyrken.
Oba, 18. infanteriregiment. Hvad med våben og ammunition?
Et let maskingevær, en granatkaster og tyve rifler.
Vi har også fem amerikanske M1 maskingeværer, ti pistoler og ammunition.
Vi er klar til at kæmpe.
Vi vil gøre modstand i bjergene og vente på at slå tilbage.
I bliver her og holder moralen oppe.
Javel!
Held og lykke, mine herrer.
Kaptajn?
Vil I ikke beskytte os?
Det er vores pligt at dræbe så mange fjender som muligt.
Har I for travlt med at redde jeres eget skind?
Hvad sagde du?
Glem det.
Det er på vej mod lejren.
Vi går tilbage!
Båre, herovre!
Sikke et rod.
Stands blødningen.
Få ham væk herfra.
Jeg beklager.
Flyt jer!
Hvad vil I nu?
Tæl de overlevende. Både soldater og civile.
Javel!
Og led efter et alternativt sted, hvor der er plads ti| 200 mennesker.
Javel!
Vi er nu 186 soldater og civile.
For mange til et enkelt sted.
Derfor har kaptajn Oba foreslået, at vi deler os i tre grupper.
Den første gruppe vil forblive her.
Den anden tager til den vestlige side af Mount Tapochau!
Den tredje tager til området kendt som Nibansen-dalen.
- Skynd jer. Det er snart mørkt. - Javel!
Vi vil gøre altfor at holde familier og venner samlede.
Alle skal straks begive sig til lejrene.
Hr. Oshiro...
Jeg ved, at fortrydelser ikke løser noget...
Men jeg indser nu, at vores pligt...
...er at beskytte så mange liv...
...som muligt.
Åh. Det er du meget god til.
Jeg var geografilærer.
Er det her, vi er?
Du er ret kløgtig.
- Jeg ved, hvor der gror mangoer. - Fint. Du og din søster kan markere stedet.
Ja.
Vis også mig stedet.
Hvad er der galt?
Jeg er sulten...
Tal ikke om det. Det gør det bare værre.
Hvem spiser rå snegle? Kog dem i det mindste først.
Japanske soldater og civile, der gemmer sig på Mount Tapochau!
Bringer denne sang ikke søde minder med sig?
Den amerikanske hær vil ikke gøre jer noget!
Overgiv jer med det samme!
Akira, kom herover.
Det er skønt!
Stå stille.
I skal adlyde kaptajn Oba.
For han er den udvalgte, og taler med gud gennem mig.
Gud, kaptajnen og jeg vil besejre...
Han er i gang igen. Hold op! Få ham ud herfra!
Hold op!
Gud har talt. Han elsker dig højt-
og vil beskytte dig indtil, du sejrer...
Stille!
Han var Shinto-præst.
Han mistede sin forstand her.
Godt. Prøv du.
Nej, op mod skulderen.
Og dine knæ. Du er sådan en pige. Du er kalveknæet.
Ret dine knæ ud.
Hej!
Horiuchi, jeg sagde, ingen dumheder i nærheden af lejrene!
Du sigter igennem her og her.
Du er stadig kalveknæet, Aono. Ret dine knæ ud.
Hvad fanden laver du? Er du skør?
Tak.
Lad os gøre det igen engang.
Ikke mere legen med våben.
Og dit fornavn er Chieko, ikke?
Hold op med at kalde dig Aono som om, du varen mand.
Aono er helt fint.
Mit fornavn er for dem, der elskede mig.
Og der er ingen tilbage.
Aono...
...vil dræbe amerikanere.
Hvor gamle er dine børn, kaptajn?
Den ældste er cirka på Akiras alder.
Jeg ved ikke ret meget om børn.
Jeg havde altid travlt med at passe min syge mor.
Jeg er bekymret for de forældreløse børn.
Jeg er også bekymret for dig, Kaptajn.
Vil du ikke lade mig tage mig af dig?
Vær sød at tænke over det.
Hvor langt vil maden række?
Spild ikke tiden på bekymringer.
De svin vil komme tilbage.
Allerede i morgen.
Flyt alle til de to andre lejre i morgen tidlig.
- Hvad med vores madforsyning? - Red det, du kan, og efterlad resten.
Det er oprørende.
At skulle opgive vores hjem uden nogen form for kamp.
- Hvor langt er der? - Det er her.
Det var her, vi så lejren.
Noget nyt fra græshoppen?
Den seneste rapport: Intet tegn på liv. Japserne må være gået op over ryggen der.
Kan de overhovedet komme over Koral-ryggen?
De vil i al fald efterlade et temmelig stort spor.
Lad os håbe det.
Godt, Munroe. Afgang.
De må have vidst, at vi kom.
Hej! Vand!
Vent! Der er intet ferskvand på øen!
Åh, gud!
Kaptajn?
Åh, herregud!
Hvordan går det?
Hvor er han...
Forsvinder ind i tågen?
Og han lokker os med vand?
Og vi ved ikke engang, hvordan han ser ud.
- Sergent. - Han er sgu en skide ræv!
Sergent, tag det roligt. Spar på kræfterne.
Pas på dig selv.
Jeg har et problem.
Og I kan bande på, at har jeg et problem...
...så har I et problem nu.
Washington har lige givet mig en skideballe-
De vil vide, hvorfor de har fået rapporter om fjendtlig aktivitet på Saipan?
En ø, jeg forsikrede dem om, at vi havde sikret for over fire måneder siden!
Jeg vil gerne kunne rapportere i den nærmeste skide fremtid-
at alle fjendtlige aktiviteter er ophørt på denne ø!
Vi jage og ødelægge enhver og al modstand på det bjerg-
inden for de næste syv dage.
Endvidere! Jeg hører noget vrøvl om-
en japansk officer, der tror vi ikke kan fange ham!
En ræv, sir.
Gentag det?
Nogle af folkene siger, at han er snu som en ræv.
"Nogle af folkene siger, at han er snu som en ræv." Det er den værste gang ævl!
Selvom der er en fyr deroppe, der kører showet, så hør her!
Han forsvinder.
Forsvinder. Forsvinder lige lukt ned i helvede. På under en uge.
Det lover jeg jer.
Fjendens operationsområde er kun 6,5 km langt og 5 km bredt.
Disse ca. 200 japanske soldater sidder fast i dette område.
Og jeg ved, at I vil få jaget hver og en af dem ud i lyset.
Vi får en fuld division til at gennemsøge området.
Jeg vil have en fem km bred linje af soldater.
Glem japserne.
Alt, der bevæger sig eller er i live, skal findes.
De japsere skal fanges eller begraves.
Held og lykke, mine herrer.
Der er en stor amerikansk styrke på vej hertil.
De civile er ved at blive uregerlige.
De er en belastning. Overlad dem til amerikanerne.
Nej, de bliver måske dræbt.
Mount Tapochaus østside består mestendels af klipper.
Men der er mange klippefremspring halvvejs oppe.
Langsomt.
Junglen vil forhindre, at vi bliver set fra luften af.
Det dårlige fodfæste vil holde deres øjne rettet mod jorden.
Det er vores eneste chance.
Du kan klare det.
Undskyld.
- Langsomt. - Kom nu, mor.
- Hvad er der? - Fru Okono tøver.
Min mor har ikke været rask.
Hun kan ikke være så højt oppe og være stille så længe.
Vi vil bare være til besvær for jer alle sammen.
Forpulede...
Har I noget dernede?
- Intet! - Godt. Videre.
Hvad med området ved foden af bjerget? Over.
- Ja. Okay... - Kan I se noget?
- Jeg skal hoste. - Hold det inde.
Min hals klør.
Angreb!
Pis! Hvor mange?!
Kom!
- Af sted! - Han er efter mig!
- Den fyr er bag klippen! - Ryk til højre!
- Til venstre! - Af sted...!
Granat!
Lad os se, hvordan vi klarede os, kaptajn. Hvad har vi opnået?
Men alle de infanterister til rådighed. Vi har fanget seks bange civilister!
Dræbt tre japanske soldater!
Og mistet 11 amerikanske marinesoldater!
- Vi fejlede. - Vi undervurderede, sir.
Undervurderede??
Vi kunne ikke engang finde dem, for pokker!
Hvem er denne Ræv, Louis?
Hvad er hans forpulede navn?
Er han en form for magiker? Er han Harry Houdini?!
Han er ansvarlig for lureminerne.
Og han sørgede sikkert for, at vi fandt barnet, oberst.
Han er en klog mand.
Klog min bare røv.
Hvad tror du, overhovederne vil sige?
Vi gjorde ikke en skid! Det vil de sige.
Og de har ret!
Skrid ud af mit forpulede kontor!
Militærlivet er ikke noget for mig
Små blikskåle og spisepinde af blik
Jeg er ikke død endnu, og alt jeg får at spise
er en lille skål ris som en pokkers offergave
Du behøver ikke hjælpe.
Jeg klarer det selv.
Helt alene!
Jeg vil dræbe 100 amerikanske soldater.
Jeg har dræbt 31 indtil nu.
Dræber jeg ti om dagen, når jeg det på en uge.
Jeg behøver ikke din hjælp!
Jeg vil dræbe alle de svin!
Undskyld, jeg hørte, at I har en kvinde her, der ved noget om Ræven.
Ræven. Hvilken ræv?
De civile vi bragte ned fra bjerget? Alle, der er her, er civile, kaptajn.
Kaptajn, du må ikke gå derind.
Haruko San?
Det er mig, der er Haruko.
Tilgiv mig.
Jeg vil gerne spørge om Ræven?
Ræven?
Kommandanten på Mount Tapochau.
Manden, der har anført jer.
Han markerede et barn, så vi kunne redde dets liv.
Han er i sandhed en god leder.
Jeg kender den mand, du taler om, udmærket.
Den mand, I frygter og kalder Ræven...
...er kaptajn Oba.
Oba?
Kaptajn Oba Sakae.
Oba Sakae...
Jeg forstår stadig ikke japserne, kaptajn.
Kaptajn Sakae Oba.
18. kejserlige infanteri.
Ræven. Det er hans navn, oberst.
Er det det?
- Pas på dig selv, Louis. - Held og lykke, sir
Når du får fat i ham Oba, så sig det her til ham fra mig...
Sig til ham...
Sig, at han er et røvhul.
Det skal jeg nok, sir.
Giv agt!
Breezy. Kør mig til flyvepladsen.
Javel, sir.
Træd af!
Det første jeg pakkede, da jeg hørte, jeg skulle til Saipan, var den der fiskestang.
Men jeg ved ikke, om jeg får den brugt.
Jeg håber, at dagen, hvor vi alle kan tage på fisketur, snart kommer.
Det gør jeg også.
Du ved mere om det her sted end jeg gør.
Fortæl mig, hvad du ved.
Vi har ført psykologisk krigsførelse for at få den til at overgive sig.
Vi har fanget nogle omstrejfende individer, men...
Ikke med de større grupper, der gemmer sig på bjerget.
Sid ned.
Hvad ville du gøre anderledes?
Jeg ville gerne fortsætte med pamfletter, men nogen, som vi selv laver.
Skræddersyet til folkene på denne ø.
Og vi skal holde op med at bruge ordet "Toko".
Japanerne er et stolt folk, og de vil ikke overgive sig.
Det er jeg klar over, kaptajn.
Fortsæt.
Vi må give dem en udvej, der ikke bringer skam over dem.
Måske bede dem om at indstille modstanden i stedet for at overgive sig.
Udmærket, kaptajn.
Prøv den fremgangsmåde.
Men husk, at vi kun har en begrænset tid.
Det var alt. Træd af.
Ja, sir. Tak, sir.
Kaptajn?
Du virker til at have en forståelse af denne kultur.
Hvad er kernen i japanernes absolutte forpligtelse til ikke at overgive sig?
Har du set sådan nogen her før, sir?
Jeg vil gerne redde de japanerne, der bor i bjergene.
Jeg ønsker ikke, at flere skal dø.
Jeg vil lave en pamflet, der anmoder dem om at opgive kampen.
Vil ingen af jer hjælpe mig?
Alle os, der er her...
...har takket være jer amerikanere...
...mistet familie og venner.
Jeg har selv mistet to børn.
Jeg kan ikke hjælpe dig.
Kaptajn...
Japan eller Amerika skal ikke kæmpe mere i denne unødvendige krig.
Jeg vil gerne hjælpe.
Mener du det?
Ja.
Lad dem være! Det er en fælde! Lad dem være!
Hvad er dette?
Jeg kan ikke tro det.
Er dette et foto af Tokyo?
Bito, du er fra Tokyo.
Jeg er ikke sikker, men det ligner Ginza'en.
Tokyo er blevet en ruinbunke?
Hr. Oshiro?
Ja?
Fotoet i pamfletten er chokerende.
Er der en japansk civilist i den amerikanske lejr, som vi kan stole på?
Jeg er Oba.
Jeg er Baba.
Denne vej.
Forleden dag kastede de pamfletter ud over Tapochau.
Fotoet i pamfletten...
Det er en forfalskning, ikke?
Jeg hjalp med at fremstille disse pamfletter.
Der er mange andre fotos...
...af afbrændte marker og byer. Fotos af vort ødelagte hjemland.
Lyt til deres opfordring til overgivelse.
Med den nye chef, og forsonende stemning, er tiden inde nu.
Vi...
...agter ikke at overgive os.
Genovervej det, kaptajn.
Jeg hører, at amerikanske fly, lastet med formidable våben-
letter fra denne ø hver eneste dag.
Hr. Oba?
Må Jeg spørge en enkelt ting?
Blandt de civile deroppe...
Er der en bror og en søster, der hedder Akira og Emiko?
Ja.
Det er pragtfuldt!
Pragtfuldt.
De er... mine børn.
Vi korn væk fra hinanden, og jeg har ikke set dem siden.
Vær rar... at passe godt på dem.
Oba?
Må jeg bede om et minut af din tid?
Her.
Vil du ikke se ham, før du går?
Du klarede det.
Kaptajn! Skynd dig væk!
Herinde. Hvem var det?
Hvad lavede han?
Kig efter!
- Ingenting. - Tjek vinduerne.
- Der er ingen her. - Kan du se noget?
- Hvad lavede Oba i lejren? - Indsamlede oplysninger og forsyninger.
- Han prøvede at få bekræftet et foto. - Og'?
Jeg fortalte ham, det var sandt. Han var chokeret.
Oberst, jeg tror, vi må prøve noget mere aggressivt for at få dem til at overgive sig.
Såsom?
Vi burde love dem mad og medicin. Når de kommer, sættervi en fælde og fanger dem.
Nej. Det ville være uværdigt og ineffektivt.
Og så ville de tilbageværende på bjerget aldrig overgive sig.
Oberst, forræderi er ikke løsningen.
Jeg går op på bjerget.
Fortæl obersten, at jeg vi| overtale dem til at overgive sig.
Mr. Baba siger, at han vil gå op på bjerget-
og overtale dem til at komme ned.
Mr. Baba, hvis en japaner kan overtale dem til at komme ned-
så må du meget gerne prøve.
Måske kan en lille snak japanere imellem gøre os alle godt.
Lige nu har vi intet at tabe.
Du har fået tilladelse til det.
Mange tak.
Kaptajn, du har frie hænder, hvad angår at få en fredelig løsning i hus.
Sørg for, at Motoki-san her også får alt det, han behøver.
Hr. Ito?
Hr. Ito!
Vi er løbet tør for bandager og medicin. Hvad skal jeg stille op?
- Vi ved godt, at vi mangler forsyninger. - I ved ingenting!
Jeg kunne have reddet mange flere, hvis jeg havde de rigtige ting.
- Jeg har også mistet mange venner! - Så er det nok!
Det gælder jer begge to.
I får forsyninger fra basens hospital, ikke?
Jeg ved præcis, hvad vi mangler.
- Så lad mig gå med... - Nej.
Vi tager os af det.
Kaptajn Oba.
Hurtigere!
Gå hurtigere!
Af sted!
Han er en af amerikanernes lakajer.
Hr. Baba?
Hvad laver du her?
Jeg er her for at bede jer om at overgive jer.
Tror du, vi ville gå med til det?!
Stop!
Bad amerikanerne dig om at gøre det?
Emiko og Akira?
Har de det godt?
Du lod fjenden lokke dig med dine børn, og du kom for at udspionere os.
Jeg vil se mine børn!
Jeg vil tage dem med tilbage! Er det så forkert?!
Hold kæft! Forræder!
Er du ligeglad med Japan?
Det er lidt sent at græde. Du skulle have holdt dem lidt tættere.
Forsvind.
Hr. Oba...
Hvis der sker mine børn noget...
...slår jeg dig ihjel.-
Hvad vil du, Aono?
Hvad? Har du noget godt til mig? Har du det?
Hvad?
Jeg vil bede dig om en tjeneste.
Lad mig høre.
Vent venligst udenfor.
Jeg kalder, hvis han går med til at mødes med dig.
Godt. Men kun hvis han går med til det.
Han skal ikke tro, at vi vil lokke ham i en fælde.
Tænk ikke på os. Vi blander os ikke.
Tak.
Vær ikke for længe om det.
Vent...
Tiden er inde.
Tak, det her hjælper.
Hr. Oba, vil du ikke genoverveje det igen?
Nej! Vi kæmper til den bitre ende.
Den amerikanske kaptajn venter faktisk lige i nærheden.
Det er ikke, som du tror.
Tilbage!
Af sted...!
Kom så!
Skyd ikke! Stop!
I forstår ikke! Skyd ikke!
Skyd! Skyd...!
Dæk mig!
Japserne er til venstre!
Få ram på dem!
Aono!
Kaptajn!
Fald tilbage!
Inde mellem træerne!
Indstil skydningen!
Hvad fanden skete der lige?
Jeg ved det ikke.
Præsten klarer den ikke.
- Der er en herovre. - Lad os få dem på hospitalet.
- Kaptajn! Er du okay? - Tænk ikke på mig.
Vi blev forrådt. Af intet mindre end en japaner.
Horiuchi er død.
Og Aono...
...er sikkert også død.
Du overlader dem vel ikke til fjenden?
Det må vi ikke!
Overlad ikke de civile til fjenden.
De bliver slået ihjel.
Vi har næsten ikke mere mad og medicin.
Jeg kan ikke længere garantere deres sikkerhed.
Jeg har besluttet, at de civile skal gå ned til de amerikanske lejre.
Kaptajn-vi
Hvis du giver ordre til at overlade vores civile til fjenden...
...så nægter jeg at adlyde.
Jeg er overbevist om...
...at samtlige af jer...
...vil sætte fod på japansk jord igen.
Når den dag oprinder...
...vil I måske fra tid til anden tænke tilbage på jeres tid her på Mount Tapochau.
Og på os soldater, der har delt disse tider med jer.
På den måde...
...vender vi måske hjem med jer.
Om ikke andet så i jeres minder.
Hr. Oshiro?
Jeg overlader dem til dig.
Skal jeg være ærlig, så er jeg en smule lettet.
Kom nu.
Til vor gode og loyale undersåtter:
Vi har beordret vor regering til at meddele USA-
-Storbritannien Kina og USSR, at vi accepterer betingelserne...
Hirohitos meddelelse om Japans kapitulation-
blev optaget og senere udsendt for hans undersåtter.
Også her i Camp Susupe.
Dette er ikke muligt!
Det er en fjendtlig konspiration!
Jeg har spekuleret over, hvorfor der ikke har været fly i luften for nylig.
De må have holdt dem tilbage for at få os til at tro på disse løgne!
Ikegami?
Jeg hører, at du er rask igen. Hvordan har du det?
Jeg beklager det besvær, jeg har forvoldt dig.
Og mange andre.
Du sagde, at jeg ville vinde.
Hvornår sker det? Snart?
Jeg kan ikke huske noget.
Jeg skulle ikke have troet på dig.
Jeg er lige kommet tilbage.
Sikkerheden på basen er blevet temmelig slap.
Det er nemt at komme og gå.
Fandt du ud af noget?
Grundet amerikanernes hjernevask-
tror flertallet af japanerne der nu på denne frygtelige historie.
6. august. Hiroshima.
9. august. Nagasaki.
Et nyt våben blev taget i brug.
Begge byer blev øjeblikkelig ødelagt, og et ufatteligt antal mennesker døde.
Endvidere...
Hans Kejserlige Majestæt...
...har erklæret, at krigen er slut.
Så Japan...
...er blevet besejret?
- Vi må gøre modstand! - Vi overgiver os ikke!
Giv os ordre til at angribe, kaptajn!
Selvom de vidste, at Japan havde kapituleret-
ville hverken Oba eller hans mænd komme ned fra bjerget.
- Du ville tale med mig, oberst? - Ja, kom ind.
Ifølge en besked fra den japanske lejr vil Oba mødes med os.
Siger Oba det?
- Overgiver han sig? - Nej.
Han vil mødes med en repræsentant fra de amerikanske væbnede styrker.
Han vil have sin vilje til den bitre ende.
Jeg vil gerne gøre det, hvis du tillader det?
Tilladelse givet.
Tak, sir.
Du beundrer ham, ikke?
Ja, sir.
Hvor lærte du engelsk?
I Singapore. På grund af krigen.
- .Du taler godt engelsk. - Tak.
- Har du en amerikansk kæreste? - Nej.
Hold øje med vejen!
Stop-
Hvad er det?
I venter her.
Hvad laver du her?
Det med forleden nat...
Jeg er ked af det, der skete.
Kaptajn Louis her taler meget godt japansk-
og vil gerne tale med dig ansigt til ansigt.
Oberst Oba, formoder jeg?
Det er en ære at møde dig.
Jeg boede i Japan i to år.
Jeg var vild med Kabuki-skuespilleren Uzaemon.
Men han er gået bort.
Nu, da krigen er forbi, ville han kunne have optrådt igen.
Det er i sandhed en skam.
Du og dine mænd kæmpede med ære.
Men krigen er forbi nu.
Vi er ikke længere jeres fjende.
Hr. Oba, lad os vende hjem til Japan sammen.
Vi vil ikke overgive os.
Så vi agter ikke at komme ned.
Men...
...hærens personel skal adlyde alle ordrer.
Hvis der fandtes sådanne ordrer, ville vi adlyde.
Ville I?
- Skyd ikke! - Vent!
Kitani...
Det var for mine brødre.
Jeg vil aldrig overgive mig.
Oberst Oba?
Gav du ordre til dette?
Fulgte han dine ordren?
Frøken Okuno?
Ja?
Kaptajnen har åbenbart besluttet at komme ned fra bjerget.
Har han det?
Gad vide, om der er noget, vi kan gøre for dem?
Får vi Kaptajnen at se igen?
Det her tøj er til dem alle sammen.
Du ville tale med mig, kaptajn?
Saml straks tropperne.
Der er kommet ordrer fra general Amou på Pagan Island.
Javel!
Noget nyt om Kitani?
Intet.
Vi befaler, at alle japanske styrker skal indstille kampen-
i overensstemmelse med kejseren af Japans proklamationen.
Til kommandøren for Marianerne og Saipan, U.S. Navy admiral Francis Whiting-
og øverstkommanderende for U.S. Army, oberstløjtnant Howard G. Kurgis:
Vi overgiver os hermed betingelsesløst.
Signeret generalmajor Umahachi Ano.
På ordre af og på vegne af Japans kejser og den japanske regering.
Jeg er...
...stolt af at have kæmpet ved jeres side.
Jeg er dybt beæret.
I gjorde mere end man kan forlange af jer.
Der er intet at skamme sig over.
Lad os holde vores hoveder højt...
...og gå ned fra bjerget.
At møde fremtiden og leve for i morgen...
...er nu vores højtidelige pligt.
1. december, 1945
For at oprigtigt at ære vores faldne brødres sjæle...
...dedikerer vi denne salut.
Lad!
Gør klar til at skyde!
Fyr!
Det begynder vist snart at regne.
Deling! Holdt!
Stil op på fire rækker!
Venstre om!
Den 1. december, 1945...
Ved foden af Mount Tapochau på øen Saipan...
Efter 512 dages kampe-
sluttede krigen endelig for kaptajn Sakae Oba-
og hans 47 mand store hær.
Vidste du, kaptajn Oba, at vi har givet dig navnet "Ræven"?
"Ræven"?
Dine strategier fik os til at løbe i rundkreds.
Jeg havde ingen strategier.
Jeg kæmpede bare så godt, jeg kunne.
Det er denne vej.
Tak.
Kaptajn Oba...
Du er præcis, som jeg forestillede mig.
Du har ledet dine soldater mesterligt i de halvandet år oppe i bjergene.
Du var ansvarlig for at have reddet over 200 japaneres liv.
Men jeg er også ansvarlig for at have taget mange flere liv end det.
Jeg gjorde intet på denne ø...
...som fortjener ros.
Aono.
Lad mig holde ham.
Han ved intet om Japan.
Jeg vil...
...vise ham det.